http://subs.sab.bz Translator's Heaven®
Превод и субтитри ГАВРИЛ ГАВРИЛОВ
Във времената на тирания и неправда, когато законът потискал хората,
разбойниците заели своето място в историята.
Времената били бурни за Англия в края на XII-ти век.
НОТИНГАМ
Някой ще ми каже ли какво става? - Не бъди глупак, Уолтър. Лягай!
Залостете вратата. Ричард, ставай! - Аз все още съм господар на тук.
Кой е там? - Томас, събуди се.
Отворете портите!
Копелета! Дай ми стрела.
Фенерът.
Виждам ви, копеленца малки. Виждам ви!
Крадливи червеи. - Взели са всичките ни семена.
С какво ще засаждаме?
С молитви.
Крал Ричард Лъвското сърце, изгубил богатство и слава,
си пробива път обратно към Англия след 10 годишен Кръстоносен поход.
В армията му имало стрелец на име Робин Лонгстрайд.
Това е историята за неговото завръщане у дома,
където, защитавайки слабите от от силните,
той бива набеден за престъпник.
..::РОБИН ХУД::..
Здравейте!
ЗАМЪКЪТ ШАЛУЗ Франция, 1199 г.
Заповядай, момко. - Благодаря, Робин.
Робин, свикват стрелците. - Както винаги. Умирам от глад.
Скрий ги добре. Ще си ги приготвим за вечеря.
Милорд. Банята Ви, милорд.
За Бога, Локсли! Спри да ги караш да правят това!
Те Ви обичат, милорд. - Главата ми ще се пръсне от шума.
Това ли е? - Още един замък, после сме в Англия.
Да живее крал Ричард!
Пуснете стрелите! - Бутай! Напъни!
Стрелецо! Остани жив. Ще се видим довечера.
Не си забравяй парите, малчо. С радост ще ти ги взема.
Бутайте!
Напред!
Прикривайте краля! Пазете го!
Подгответе барикадите!
Да приспим тези франсета!
Вдигнете барикадите!
Джими. Спокойно и предпазливо. Пази се.
Тръгвай!
Помощ! - Прикривайте го!
Тръгвай!
Изтеглете се!
Смърт на Франция!
Сега!
Ще заприлича на игленик… - Задникът на крал Филип!
Вижте на какво са готови за Лъвското сърце! Вижте какво правят!
Бутай! Напъни!
Това ще гори цяла нощ, момчета. Не им давайте да го угасят!
Тези задници ще влязат на сутринта и ще оберат всички лаври.
Добре се справи, Джими.
ЛОНДОНСКАТА КУЛА Кралският дворец
Джон… - Ваше Величество.
Английската принцеса не е допусната до покоите на съпруга си
заради някаква френска кифличка! Не си ли посрамена?
Срамът е изцяло негов. - Тогава върви и му го кажи.
Надничането през ключалката няма да свърши работа.
Джон!
Какво, за Бога…
Извинете ни, мадмоазел. Синът ми се нуждае от съвет.
Не е вярно. Попитай я.
Нямаш ли благоприличие, майко. Майка не бива да вижда сина си така.
Уви, омекна.
Да, знам, но това е майка ми. - Достатъчно.
От друга страна ще е добре да чуеш какво имам да кажа.
Не си желана в мое присъствие. - Майко.
Целта на посещението ми в тази стая е да спася кралството
от последствията, предизвикани от това неуместно развлечение.
Чичо й е скапаният крал на Франция. - Истина е.
Чичо ми е… - Завий се!
Чичо й си я иска. Филип търси оправдание да прекоси
канала с армията си. А ти му даваш това оправдание.
Приеми законната си съпруга и спаси Англия!
Законната ми съпруга е безплодна като пън.
Наистина ли искаш такава жена за мен?
Ти удостои съпруга си с 8 деца
и дори сега, когато Смъртта си е взела почивка,
ти имаш крал и "котило", което те нарича "Майко".
По-добре копеле от прислужница,
отколкото от племенницата на най-големият враг на Англия.
Или още по-добре да се оженя за нея, майко.
Помолих папските хора да анулират брака ми.
И Папата ще благослови английското пале през главата на френския крал?
Това може да е пътят му към сина на Елинор Аквитанска.
И към бъдещия крал на Англия.
Ричард Лъвското сърце е поне на 40 години.
И няма деца. Аз съм кралица в разцвета си.
Да. Да!
Виждаш ли? Тя е моята Елинор.
В тази игра не става въпрос за късмет.
Всичко опира до паметта и бързата ръка.
Кой иска прясно месо? Заклано е сутринта. Имаме и фазан.
Три избора. Дясно, ляво, или средата? - Средната.
Той каза средната. Така да бъде.
Съжалявам за лука, млади човече. Губиш.
Робин! Ще ни трябва за манджата. - Куражлия!
Добре, какво още имаме?
Пожарът ще свърши работа. Ще нахлуем на зазоряване.
Ако има попътен вятър, ще сме у дома след три дни.
В Нотингам ли се връщаш? - Имам жена, която ме чака.
Аз имам майка, която не умира и брат, който желае смъртта ми.
Първата ми работа ще е да ги окова.
Хората ти ще са щастливи, че се връщаш у дома.
Точно такива искам да бъдат.
Искам да ме помнят такъв, какъвто бях.
Армията ми най-добре знае.
Лъвското сърце е бедняк.
Всеки мъж в тази армия Ви е издигнал в култ, Ваше Величество.
Не ми се подмазвай.
Разбирам колко е трудно да подкрепяш един крал.
Хайде, Локсли. Да си намерим немирници и да пируваме с тях.
Да видим дали ще открием някой почтен мъж.
Да, сир. Да го направим.
Точно там е работата, малчо. В тази игра няма късмет.
Става дума за памет и за бърза ръка.
Аз имам набито око. Ще те наблюдавам.
Три избора - ляво, дясно, или средата.
Има и четвърти.
Четвърти? - Отдавна те следя, Лонгстрайд.
Там няма грахово зърно. Играта е измама!
Прибра зърното, докато разбъркваше чашите.
Пипнах те.
Да не си ги пипнал.
Аз ще го направя!
Загуби.
Справяш се отлично. - Връщай се там, Робин!
На колене, жалки копелета!
Коленичете пред краля!
Отдръпнете се веднага! - Не, Локсли. Воините се забавляват.
Грешници, последвали сърцето ми.
Кой от вас започна боя?
Аз, сир.
Аз нанесох първия удар. - Ето, честен човек.
И с кого се сби? - С мен, Ваше Величество.
Мислех, че няма да е толкова смел.
Не ми изглеждаше такъв.
Враг, който показва уважение…
Изправете се. И двамата.
Ти не.
Смел и честен.
Достатъчно честен ли си, за да ми кажеш нещо, което не искам да чуя?
Какво е мнението ти за кръстоносния ми поход?
Доволен ли ще е Бог от саможертвата ми?
Не, няма.
Защо казваш това?
Клането в Акра, сир.
Говори!
Когато ни наредихте да съберем 2 500 мюсюлмански мъже, жени и деца,
младата жена в краката ми, чиито ръце бяха вързани, ме погледна.
В очите й нямаше страх, нямаше гняв.
Имаше само съжаление.
Защото знаеше, че когато дадете заповедта
и мечовете ни надвиснат над главите им,
в този момент ще бъдем изоставени от Бог.
Всички ние…
станахме безбожници.
Честен, смел…
и наивен.
Това е твоят англичанин. Ето го.
Браво, Робин. Даде му да се разбере.
Бичуването ще е най-лошото. - Жигосването ще е по-лошо.
Освен ако не ни обесят. - Не, това ще е най-лошото.
И това ще е краят на всичко. Щом изляза от тук се махам.
Не дължа нито на Бог, нито на някой друг тук и минута служба повече.
ФОНТЕНБЛО Поречието на Сена, Франция
Дай си оръжието, Годфри.
Ваше Величество.
Филип, крал на Франция. - Седнете.
Отдавна ли познавате Джон?
Всъщност да.
На английски, моля.
И двамата сме сукали от една гърда.
Обща кърмачка. - Именно.
Още оттогава сме близки.
Хубаво.
Защото Англия, под командването на приятеля ви Джон
е държава без борбен дух.
Бих превзел Лондон с армия от готвачи.
Но Ричард е на път за дома.
А с Ричард Англия е съвсем различно животно.
Ричард ще се завърне у дома през гората на Броселианд.
Знаем точното място.
Винаги се движи доста пред армията със свита от само няколко рицари.
Ако Ричард умре, лесно ще настроиш страната срещу Джон.
Няма да има по-подходящ момент за инвазия.
Дори умиращите животни могат да бъдат упорити.
Убий Лъвското сърце и ще бъдеш богато възнаграден.
На Вашите услуги, милорд.
Не, аз ще ви бъда задължен.
Бутай! Бутай!
Време е за ядене! Елате да хапнете супа!
Бутай! - За Англия!
За Англия!
Убих краля! Вижте! Убих краля!
Нужен ми е лекар! Доведете лекар! Бързо!
Прикрийте ни! Веднага ни прикрийте!
Прикрийте го!
Прикрийте краля! Лекар!!
Защо, Локсли? Да не ти е зле? - Лекар!
Вино.
Какво става? - Кралят е мъртъв.
Мъртъв? - Мъртъв.
Добре, Джими. Махни клиновете. Вече сами ще ковем съдбата си.
Ще дойда с вас. - Не, няма. Не взимаме навлеци.
По-добре да сме повече. Пътят е опасен. Може да ни е полезен.
Къде отиваме? - Към брега за лодка, преди 3 000
отчаяни войници да са стигнали и цената на превоза да скочи стократно.
Ами възнаграждението ни? - Взимаше се трудно, докато бе жив.
Опитай да го получиш от мъртъв крал. Бързо си съберете нещата, момчета.
НОТИНГАМ
Новата църква ми харесва.
Лейди Марион.
Ще ми бъде тъжно да си тръгна, без да се сбогуваме. Благодаря ви.
Радвам се, че ви хванах, отче Танкред,
но бях заета да търся новия ни пастир.
Напоследък пропускате съботните литургии и проповедите ми.
Отче, обичам в църквата да е тихо, когато се моля за чудо.
Новото ви паство е от жени, деца и старци.
Нашите мъже са или на война, или са се върнали осакатени.
Сираците им са подивели в гората.
Земите ни са готови за засяване, но нямаме семена.
А църковният хамбар е пълен със зърно.
Едва ли очаквате църквата
да позволи да засеете нивите си с нейното зърно.
Житото е предназначено за Йорк.
Аз съм брат Тък. Отец Танкред заминава за Йорк,
където знам, че ще напомни на епископа, че хората в Нотингам…
Епископът няма нужда от напомняне, че хората от Нотингам
трябва да пожънат каквото са засели и да се покаят за греховете си.
Моля се само епископът да покаже малко християнско милосърдие.
Както казах, отче, обичам в църквата да е тихо, когато се моля.
Ще имаш проблеми с Локсли от Пейпър Хароу.
Пчели ли имаш, Тък? - Аз си имам тях, те имат мен.
БРОСЕЛИАНДСКАТА ГОРА, ФРАНЦИЯ
Стой!
Засада!
Открий го.
Вземете каквото поискате.
Къде е Лъвското сърце? Ричард, къде сте?
Рицар ли си? Къде е крал Ричард?
Божичко! - Къде е кралят?
Мъртъв е? - Мъртъв? Нима?
Щом кралят е мъртъв, накъде сте тръгнали?
Да отнесем короната.
Короната на Ричард. Неговата корона.
Как да убием крал, който вече е мъртъв?
Донесете ми короната. В торбите на коня е.
Короната! Бързо! Върнете короната! Убийте коня!
Ти си англичанин. - Когато ми изнася.
Кой си ти? - Робърт Локсли.
Това е конят на краля.
Джими! Пази се!
Джими!
Робин, това са французи. - Било е засада.
Какво е станало?
Бързо!
Напред.
Джон? - Не знам.
Мъртъв е. - Помогнете.
Мечът ми.
Той има огромна стойност за мен.
Принадлежеше на баща ми -
сър Уолтър Лоскли… от Нотингам.
Знаеш ли го? - Да, чувал съм за Нотингам.
Тогава съдбата… Съдбата ми се усмихна.
Трябва да занесеш меча на баща ми.
Това ще ми донесе покой.
Бях ядосан и го взех без позволението му.
Сигурно си наясно с привързаността
между баща и си.
Баща ми ме захвърли в този мъжки свят, когато бях на шест години.
Знам малко за тази привързаност.
Умолявам те, Лонгстрайд. Кажи, че ще го направиш.
Ще го направя.
Това бе кръвна клетва, Робин.
Това е драскотина, Алан. Нищо повече.
Робин!
Локсли е отивал към брега да се качи на кораб.
Тази корона е билетът ни към дома. - Ние сме обикновени стрелци, Робин.
Ако отидем на кралския кораб с короната, ще ни обвинят в убийство.
Откъде си сигурен, че тези тук наистина са рицари?
Няма никаква разлика между рицаря
и обикновения мъж, с изключение на дрехите.
Имаме всичко необходимо. Доспехи, шлемове, мечове…
Ще влезем в Англия като богати хора
с коне и злато.
Съдбата ни се усмихна най-сетне.
И поне веднъж и аз да не й обърна гръб.
Свали короната от главата си, Уил
и я напълни догоре.
Предаваме душата на това момче на теб, Господи.
Молим се, когато пристигне пред Райските порти,
Ти да го пуснеш.
Голиат леко оре почвата. Но за какво? За коприва?
Супа от коприва и салата от глухарчета — това ни крепи живи.
Насам, Голиат. - Докато не стане чудо.
Насам.
Марион, шерифът.
Марион, бях в Пейпър Хароу с надеждата
сър Уолтър да ме приеме.
Обясних му любезно, че имам по-важни задачи от тази да го навестявам.
Имате, щом бандитите още върлуват из Шерууд.
Защо не си вършите работата? - Следващият път ще разбия вратата.
И ако е прекалено горд да плати… - Не, не. Не е горд.
Прекалено беден е. Разорихте ни в името на краля,
за да платите похода. А у дома Църквата, в името на милостивия бог,
граби без милост най-големия дял от това, което сме заделили за храна.
Трудно ми е да преценя дали шерифът или епископът
е по-голямото проклятие за честта на английския народ.
Марион, защо ме превръщаш в свой враг,
когато би трябвало да ме избереш за свой защитник?
И защо?
Ако си тръгнеш веднага, ще ти удължа живота, като не кажа на съпруга си,
щом се прибере, за днешното ти посещение.
Съпругът ти? След 10 години?
Ако не е мъртъв, то значи се въргаля из бордеите по варварския бряг.
От опит ли го знаеш? - Помисли над това, Марион.
Сър Уолтър умира без наследник.
Пейпър Хароу ще остане за короната, а ти ще заживееш в гората.
Тогава ще ти се иска да си при мен.
СЕВЕРНИЯТ БРЯГ НА ФРАНЦИЯ
Капитане! Вижте там.
Сър, казаха ни да очакваме 12 ездачи и краля.
Любимият ни крал е мъртъв.
Да живее кралят.
Вие кой сте, сър?
Сър Робърт Локсли от Нотингам.
А вие? - Кралският адютант, сър.
Качете се, господа, преди приливът да ни е залял. Той идва бързо.
Хващайте греблата, юнаци, защото бързаме,
дълъг път очакваме.
Ще пеем, ще танцуваме и с Франция ще се сбогуваме.
Гребете, юнаци, гребете.
Хващайте греблата, юнаци, защото бързаме,
дълъг път очакваме.
Ще пеем, ще танцуваме и с Франция ще се сбогуваме.
Гребете, юнаци, гребете.
Какъв е планът за сутринта?
Корабът ще спре в Грейвсенд на път за Лондон.
Ще им предоставим честта те да върнат короната. После тръгваме.
Накъде?
На север. - Това ме устройва.
Издигай се отново и отново… докато агнетата не станат лъвове.
УСТИЕТО НА ТЕМЗА АНГЛИЯ
Пригответе се, сър Робърт. В дока сме след 20 минути.
На Грейвсенд? - Не, милорд. До Лондонската кула.
Уил. Джон, Алан.
Къде сме? - В Лондон.
Майчице мила!
След 10 минути пристигаме. - Когато приключим, бъдете готови.
Ами ако Локсли е познат на майката или брата на краля?
Тогава ще препускаме за живота си. - Пресвета майко и свети апостоли!
Знаех си! Просто си знаех!
Добро утро, милорд. Ето няколко съвета за това трагично събитие.
Разбирате, че всичко трябва да се извърши правилно.
Вие ще предадете короната на лейди Елинор. Коленичете с дясно коляно.
Не я гледайте в очите, когато й съобщите, че краля вече го няма.
Не се изправяйте преди другите. Разбирате ли?
Да.
Агнес. Донеси ми броката в синьо и златно.
Веднага, милейди.
Сторете път на кралицата!
Стоп.
Какво е това? Какво става? - Крал Ричард се завърна, милорд.
Дали Локсли ни е измамил?
Коленичи.
Живей дълго, сине. Сега стани.
Кралят е мъртъв!
Да живее кралят!
- Да живее кралят!
Да живее кралят! -Да живее кралят!
Станете.
Ти…
Не те познавам. - Робърт Локсли, сир. От Нотингам.
Приветстваме те. Как умря брат ми?
В битка, Ваше Величество. Такъв бе пътя му.
Да, такъв беше. Заслужаваш награда.
Да приготвим конете. - Ти донесе новините.
Коленичи.
Не каза ли, че си от Нотингам?
Да.
Баща ти, сър Уолтър,
дължи данъци на короната.
Моята корона. Кажи му, че е скъпо да се управлява държава
и всеки трябва да си плаща. Ще започнем с това.
Сторете път на краля! Сторете път!
Ваше Величество. - Сторете път на краля!
Сторете път! - Годфри. Радвам се да те видя.
Как мина пътуването? - Добре, сир.
Какво ти е на лицето? - Просто ловен инцидент.
Плашещ е. Казвай, че е от дуел. Дамите ще те заобичат още повече.
Прекланяме се пред познанието ви за дамите, сир.
Вече можеш да се изправиш.
Сър Робърт.
Вероятно ще ме познаете. Аз съм Уилям Маршал.
На младини бяхме заедно с баща ви.
Кажете му, че скоро ще го навестя. В първото пролетно лунно затъмнение.
Може да ми е нужен. - Да. Ще му кажа.
Който или каквото и да е този, то знае прекалено много.
Отърви се от него.
Хайде, да го последваме.
Дай ми каквото носиш! Провизии, монети, дрехи…
или си мъртва.
Томас Купър.
Ти ли си?
Болен ли си, Томас? - Всички сме болни.
Къде са останалите? - Не й казвай.
Луп ще се ядоса. - Не, майка ви ще се ядоса.
Или ще ми кажете, или ще дойда с вас.
Избирайте.
Хайде де. Къде са?
Отговорете ми!
Четирима мъже, пет коня. Единият е сив.
Виждал ли си ги? - Тръгнаха натам.
Злтото бе изпратило
някакви проповеди.
Но не можа да изрече последната,
защото Бог му отне гърлото.
Божият арбалет промуши гърлото му.
Божичко! Не можеш ли да изпееш весела песен?
Изпей някоя танцувална за приключения, смелост и кураж.
Не, изпей нещо за някоя жена.
За омъжена жена.
Така. Аз бях до тук. Парите са разделени.
Трябва и ние да се разделим. - Къде ще отидеш?
Мисля, че дължа нещо за този късмет
и смятам да се разплатя. - Как?
Надписът върху меча промени мисленето ми.
Може и да се въобразявам, не знам.
Но възнамерявам да занеса меча на собственика му.
Да изпълня молбата на умиращия син. - Полудя ли?
Не каза ли, че сме в опасност, Робин? А сега тръгваш по опасна пътека.
Там ще те открият.
Не бива да отвръщаме на доброто с лошо. Така ще призовем мрака.
Идвам с теб. - И аз.
Не. Това е последната ни нощ заедно.
Утре пътищата ни се разделят.
Приберете дела си. Яжте и заспивайте.
Уил, ти си пръв на пост.
Уил.
Внимавайте къде стъпвате! - Един от тях се измъкна.
Копелета! Откраднали са богатството ми.
Армията на Ричард се прибира.
Трябват ни пари, за да ги задържим. Маршал, ти каза нещо за пари.
Да, сир. Но ще ни струва повече да я разпуснем, отколкото да я задържим.
И защо, съветник?
Походът на крал Ричард бе скъп. Те очакват отплата…
Това какво ме засяга, Маршал?!
Свърши се с проблемите на брат ми!
Няма ги вече!
Опразнете залата.
И така… Облагането с данъци. - Данъците ли?
Доенето на празно виме води само до ритане на столчето на доячката.
Спести ми фермерските истории, майко. Ти нямаш такива, а аз не ги разбирам.
Времената са трудни. Можем да си откупим време.
Мога да изпратя пратеници да осигурят заеми.
Има ковчежета с пари от Сицилия до Нормандия, ако знаеш къде да търсиш.
Пари от лихвари? Господарят ти е крал.
Короната има да взима пари у дома.
Северните барони реват, че са бедни, но богатите само това знаят.
Е, какво да направим?
Разрешете да замина на север с група въоръжени мъже, сир.
Търговците и земевладелците или ще напълнят хазната, или ковчезите си.
Англичани да убиват англичани.
Лоялните на короната няма от какво да се боят.
Лоялността означава да дадеш лептата си в защита на кралството.
Много добре казано. Не мислиш ли, Маршал?
Майко? - Ричард управляваше не със заплахи,
а с личния си пример. - Майко, синът ти бе идиот.
А ти подкрепяше всяко негово безумие оттук до Йерусалим и обратно.
Да, ти го боготвореше,
докато воинът губеше територии, отвоювани с мъка от баща му.
Ти целуваше картината му,
когато Англия трябваше да плаща четиригодишен налог
като откуп, когато го бяха пленили! Ти си не по-малко виновна от другите
за остатъците, които наричаш мое наследство!
Нараних ч много повече, отколкото тя мен.
Съветник.
Маршал,
ти служи честно и на брат ми, и на баща ми преди това.
Ти прекара достатъчно време със семейството ми
и, без съмнение, би искал да прекараш повече време и със своето.
Затова, с прискърбие
приемаме оставката ти от всички държавни дела.
Пръстенът.
Ваше Величество.
Избери внимателно мястото, където да забиеш камата си, Годфри.
Аз също внимателно ще избера.
Отворете портите!
НОТИНГАМ
Нотингам. Това ли са хората ти? - Не знам. Може би.
Не са кой знае какво тези нетипични англичани.
Но лесно те държат на разстояние, нали?
Чувал съм, че и вие, уелсците, живеете така.
Съвокуплявате се с овце.
Скапано шотландско магаре!
Не искате да ядосате пчелния кошер с шума си, нали?
Мечовете няма да ви помогнат. - Ти ли си градският пчелар?
За Бога, не. Аз съм монах. Казвам се Тък.
Отче Тък, ще ме упътиш ли къде да открия сър Уолтър Локсли?
Ако не е В Пейпър Хароу…
Колко дълго ще се бавиш?
Останете със здраве. Бог да е с вас.
Само това? След 10 години?
Отче, тук къде може човек да се пооправи и да изпие едно питие?
Алан, той е божи човек. Съжалявам, отче.
Имате ли монети? - Имаме.
По две… от всеки.
Опитвали ли сте меден ликьор, наричан още медовина?
Елате с мен. Медовината дава крила на човек.
Девойче. - Девойче ли?
Или си сляп, или търсиш подаяние.
Ти ли си господар на този дом? - Да, в интерес на истината.
Искам да видя сър Уолтър Локсли.
А ти си? - Робин Лонгстрайд.
Просто Робин Лонгстрайд? Без "сър"? - Да, госпожо. Без "сър".
За данъците ли си тук? - Не.
Тук съм, за да върна меча му. Синът му е мъртъв.
Оттук.
Той ще вземе коня ти.
Марион? Марион!
Маги, къде е тя?
Сър Уолтър ви вика, госпожо. - Знам, Марагет. Чувам го.
Кажи му, че имаме гости.
Аз съм Марион Локсли. Съпругата на Робърт.
Дължа ви извинение, милейди. Ако знаех…
Лошата новина си е лоша, независимо как е поднесена.
Дължа ви благодарност, че отделихте от времето си, за да ми кажете лично.
Заедно със съпруга ми ли воювахте?
Да.
Достойно ли загина?
В засада, г-жо. Той бе избран да върне короната на Ричард.
Марион, кой е?
Странник, Уолтър.
Тази новина ще му се отрази много тежко.
Покани го. - Да, да.
Кажи му, че Робърт е в Светите земи, изпраща му поздрави и скоро ще е тук.
Марион, странникът сигурно е жаден.
Те винаги са жадни. Нали?
Как се казвате, сър? - Лонгстрайд. Робин Лонгстрайд.
Подигравате ли ми се? - Сър?
Синът ви ме помоли да ви предам това.
И как ще се защитава Робърт, щом няма меч?
Значи все пак блудният син няма да се завърне.
Така… Без сълзи, без прошка от баща му…
Това не може да се промени.
Видяхте ли как умира?
Бях до него, когато си отиде.
Последните му думи бяха за привързаността между баща и син.
Простете грубостта ми.
В мъката си очакват този ден.
Приближи се, за да те огледам.
Робин Лонгстрайд.
Достатъчно обикновен, но с благородническо саксонско име.
Ще вечеряш с нас.
Но първо трябва да се изкъпете, сър.
Воните.
Приготвих ви дрехи от съпруга ми. Дано не се почувствате неловко.
Милейди…
Ще ми е нужна помощ за ризницата.
Уинифред? Уинифред!
Качулката има клипс на тила на врата.
Ако я махнете, ще видите връзките на гърба на ризата.
Благодаря. - Трябва да я изпера.
Марион, още вино.
Изминал сте дълъг път, за да ми донесете това.
Не мога да преценя дали това ви прави благонадежден…
Или манипулативен.
Марион, аз просто се опитвам да преценя качествата на госта ни.
Красив ли е? - Да.
Както йомените понякога са, когато са трезви.
Разкажете ни нещо за живота си, сър.
Вече нямаме много посетители.
Освен бирниците и просяците.
Не знам откъде съм. Знам само къде съм бил.
Марион, какъв цвят са очите му?
Все още не знам.
Имам предложение към вас, млади човече.
Донесохте ми този меч. Това е от голямо значение.
Ако ми отделите от времето си…
ваш е.
Мога да остана ден, дори повече.
Искам да ви попитам нещо. - Какво?
Думите на дръжката на меча… Какво означават?
Мисля, че мога много да ви разкажа за историята. За вашата история.
Много мило.
Още не сте чул втората половина от предложението ми.
Искам да останете в Нотингам и през това време
да се превърнете в мой син, а оттам и в съпруг на Марион.
Достатъчно! Пиян си. - Изслушай ме.
И двамата знаем, че без съпруг ще изгубиш земята, когато умра.
Отричаш ли го?
Не. - Е, ако кажа, че това е синът ми,
всички ще го мислят за такъв. А оттам и за твой съпруг.
Сделката е честна. Е, не очаквам от вас да имате деца, или…
Срещу това получаваш меча, Лонгстрайд. Съгласен ли си?
Да. - Марион, кажи на персонала,
че синът ми е пристигнал и домът ни отново е цял.
Кажи им да ударят църковните камбани, защото празнуваме.
И донеси още вино, моля.
Домашна бира!
Ако не бях селския поп, щях да съм селския пияница.
Страхотно. - Човек може да се разнежи тук.
Не съм виждал толкова много жени и само шепа мъже, освен в метоха.
Тайната на успеха е никога да не ходиш при най-красивата.
Започни с къщовницата отляво.
Онази ли? С моите габарити е. Ще я накарам да се усмихне.
Ще те накарам да се усмихнеш. Ела тук!
Защо те наричат Малък Джон?
Да не се опитваш да станеш? - Мога да балансирам.
ЗАЛИВЪТ ХЕМПТЪН, ЮЖНОТО КРАЙБРЕЖИЕ НА АНГЛИЯ
Стига.
Какво да ти кажа?
Явно ще делим покоите ми.
Хитрост, с която да заблудим прислугата.
Е, ако целта ни е да ги заблудим,
не трябва ли да се обръщаш към мен със "съпруже", или "скъпи"?
Не ставай смешен.
Идваш ли, или не?
Попитай ме по-мило.
Моля те, мили съпруже, ще споделиш ли ложето ми?
Заповядай.
Ще спя с камата. Ако ме докоснеш, ще загубиш мъжествеността си.
Разбираш ли? - Благодаря за предупреждението.
Здравейте, кучета.
Как си, приятелю? - Добре, благодаря.
Доста са пияни… и ви очакват.
200 френски войници дебаркираха на кея и настъпват.
Годфри.
Къде са хората ти?
Мъртви са, милорд. - А Локсли?
Жив е.
Значи съдбата ме е изоставила. - Напред! Към Брансдейл!
Чувам мъжки стъпки. Добро утро, сине.
Добро утро, Уолтър.
Татко. - Татко.
И какво можеш да разкажеш за историята ми?
Търпение. Днес трябва да се покажеш. Носи меча си.
Марион! - Тук съм, Уолтър.
Придружи съпруга си до селото и хората му.
Ще подготвя конете.
Чувствам се освежен. Сутринта се събудих изключително загорял.
На 84! Това е чудо!
Винаги съм се чудела какви са личните разговори на мъжете.
Съпруже.
Това е богата страна. Къде са кравите и овцете ви?
Продадени, изядени, откраднати, разменени. Имахме 7 тежки години.
Сега ядем зайци,
или по някой див шопар, ако имаме късмет.
А елени? - Ще те обесят, ако те хванат.
Всички елени принадлежат на Негово Величество.
Те са първо божи дар, след това са кралска собственост.
Ако е незаконно един човек да се грижи за себе си,
какви права му остават тогава? - Добре дошли у дома, сър.
Сър Робърт. - Добро утро, Джоузеф. Ема.
Сър Уолтър е наш господар. Ти си завърналият се Робърт. Бъди такъв.
Сър Робърт, помните ли ме?
Аз съм Том Чембърлейн, свинарят. - Не си остарял и с ден, Том.
Сър Робърт. Кога ще се завърнат нашите младежи?
Ако откриете моя Джейми, кажете му да се прибере.
Селските момчета изчезнаха, защото няма работа и храна.
Войници ли станаха? - Бракониери.
Я виж, друже.
Още ли сте тук?
За известно време ме наричайте сър Робърт. После ще ви обясня.
Това са мои събратя по оръжие. Да видим колко са вежливи.
Алан А'Дейл, Уил Скарлет и Малкият Джон. Лейди Марион.
Вярвам, че сте имали паметна вечер.
Със сигурност.
Лейди Марион Локсли. Съпругата ми.
Добре изиграно. Малко прибързано, но много добре изиграно.
Браво на теб, Робин. - Сър Робърт.
Сър Робърт… - Сър…
Сър Боб! - Сър Робърт.
Отче.
А, Марион. Тази сутрин дойдоха добри новини от Пейпър Хароу.
Сър Робърт. Радвам се да ви видя отново.
Трябваше да се представите, когато се срещнахме. Добре дошъл.
Да, трябваше. Простете ми, отче.
Какво става тук? - Местим църковното зърно в Йорк.
Директива от Лондон. Така чух. - Това е наше зърно. Отгледано е тук.
Лейди Марион, следвам заповедите на началниците си
и се подчинявам на думите и правилата им.
Негово Преосвещенство знае ли за богатството ви от мед?
Има вълци в Йорк, сър Робърт. Ненаситни вълци.
Пчелите са моето семейство. Аз съм роден родител.
Аз не съм ортодоксален монах. Никога не съм бил.
Пчелите ми дават живот.
Те са моят живот, сър Робърт. - Епископът не трябва ли да знае,
а клирът да раздаде нотингамски мед върху нотингамски хляб?
Ами ако зърното не достигне до Йорк?
Тогава и дума няма да се чуе за пчелите.
Бях стара мома, когато Робърт ме взе.
Бях дъщеря на уважавана вдовица, имаща капки благородническа кръв.
Оженихме се, а седмица по-късно
той тръгна, за да се качи на кораб за Франция и Светите земи.
Това бе брачният ми живот с мъж…
който едва познавах.
Имаше хубаво копие. - Малко, но сладко.
Имам предвид копието му.
Рицарското му копие. - Да, то също.
Така е.
Спри! Ще му счупиш врата.
Марион.
Спокойно.
Добре съм!
Не мога да си помръдна краката.
Благодаря.
Милорд?
Дойде ли и моят ред?
Благодаря.
Отлична работа, сър.
Да видя краката на Лейди Марион надхвърля и най-смелите ми надежди.
Не мисля, че познавате съпруга ми,
сър Робърт. Нека ти представя шерифа на Нотингам.
Добре дошъл, сър Робърт. Хубаво е,
че спасихте кралския овен от удавяне. - Какво ще рече това?
Имам право да прибера дължимите пари под формата на стока или добитък.
Ако такава е божията воля.
Това е цената на овена в полза на Държавната хазна.
Наглостта ви към лейди Марион ще приема като неуреден дълг между нас.
Медовина и житен алкохол? - Мислех за нещо повече.
Има нещо, което трябва да направим.
На вашите услуги съм.
Момчета! Да си бяхте тръгнали, докато можете. Ставайте, имаме работа.
Стоп. Спрете конете.
Хей, ти! Махни се! Имаме църковни дела.
Никой няма да мине, докато не отговори на загадката.
Лунатик! Каква е загадката, нагъл нещастнико?
Какво има 18 крака и не прави нищо?
Следващият ход ще ти е последен.
Добър вечер, приятели.
Настоявам да узная кои сте. - Ние сме горските хора.
Сега ще се почерпим за ваша сметка.
Бог взима… - А ние го връщаме.
Съветът ми е да се засади сега. - Защо, свети отче?
Като поникне, ще го обявя за чудо божие.
Църквата в Йорк никога няма да отрече чудото.
Колко ни остава? - Около 11 мили.
Помислих, че си заминал.
Земите бяха засадени.
Не исках да те събудя. - Откъде намери семена?
Щом питаш, не са подарък.
Благодаря.
БАРНСДЕЙЛ
Копиеносци! Готови! Пригответе оръжията!
Готови! - Крал Джон не е мой крал.
Ти ли си Болдуин? Отваряй портата!
От чие име идвате? - От името на крал Джон.
Плати, или ще изгориш.
Платихме с пари и хора за войната на крал Ричард!
Нямаме какво повече да дадем.
Палете! - Стрелци!
Направете място. Пуснете напред конете.
Хайде!
Насам, милорд!
В името на Джон, по божията милост крал на Англия.
Нека всички присъстващи разберат, че данъците са законни!
Тези, които откажат да се подчинят на закона,
ще понесат жестоко наказание.
Такава е заповедта на Негово Величество крал Джон!
Отче Танкред!
Ваше Величество.
Изгубих доверието на крал Джон,
но той може да послуша Вас. - Аз най-добре знам, Уилям.
Много по-мъдра сте от бухала си.
Дръзко изказване. Живяла съм по-дълго.
Едуард, вземи го. - Ваше Величество.
Уви, Джон не е Ричард, Ваше Величество.
Но аз служа на трона, а той трябва да издържи.
Карай направо, Маршал. Какво те тревожи?
Короната е в опасност.
Годфри заговорничи с Филип Френски.
Французите са тук и убиват англичани в името на крал Джон.
Северните барони ще вдигнат гражданска война срещу трона.
Ще оставят брега незащитен срещу инвазията,
която със сигурност предстои.
И трябва майката на Джон да го нахока и да му обясни задълженията му.
Синът ми има враг в двора, който е по-близо до него от приятелите му.
Английски предател. Платен френски агент.
Защо го казваш на мен, а не на краля?
Изабела! Ти трябва да му го кажеш.
Кажи на Джон, че си чула новини от Франция. От Филип дори, ако щеш.
Защо не му кажеш истината? Че Уилям Маршал…
Майка, на която не вярва, предава думите на опозорен човек? Не.
Ако искаш да си кралица, трябва да спасиш Джон.
И Англия.
Не! Не! Не!!
Годфри! Проклет Юда!
За Бога, това е лъжа.
Лъжеш!
Истина е.
Съжалявам, любов моя.
Шерифът? - Там горе е.
Мъжът не си казва името. Настоява шерифът да го приеме.
Настоява?
Излез. - Милорд.
Данъците се събират с бързо темпо.
Идва ред на Нотингам. - Добре. Чудесно.
Казах на сър Годфри, че шерифът на Нотингам е неговия човек.
Може би ще ме упълномощи.
Надушвам проблеми, идващи от Локсли от Пейпър Хароу.
Един слепец ви създава проблеми? - Да, а синът му още по-големи.
Кръстоносецът Робърт Локсли се завърна миналата седмица.
Марион?
Махнете се! Изчезвайте!
Проговори ли? - Шпионираше, Луп.
Шпионирал е?
Робърт, срамота.
Здравей, Марион. Дойдох да те спася.
Познаваш ли го?
Момчета, това е сър Робърт Локсли, съпругът ми.
Сър Робърт, това са бегълците на Шерууд.
Развържете го. - Шпионин не бива да се пуска лесно.
Това не беше много мило. - Бил си кръстоносец?
Да. - Чухте ли? По-добри сте от рицарите.
Хората ми са добри бойци. - Не съм много сигурен.
Мисля, че числеността бе в тяхна полза.
Но се движат тихо като тварите в гората.
Това са само умения, щом сте хора. Няма да се превърнете в животни.
Ние сме войници. - Не, не сте.
Войниците се бият за кауза. Каква е вашата?
Нямате такава. Това ви прави бандити.
Обикновени крадци, които има много да учат.
Какво например? - Ще ви науча как се връзват възли.
Мога да ви науча от кои дървета се правят здрави лъкове.
Мога да ви науча да правите стрели, които да летят на повече от 20 фута.
Мога да помогна на Марион да ви научи как да останете чисти,
за да не се разболеете.
Не знам против кого се борите, синко, но не е против мен. Не съм ви враг.
Ако искаш да поговорим, знаеш къде да ме намериш.
Жено?
ЗАМЪКЪТ БЪРКХАМСТЕД РЕЗИДЕНЦИЯТА НА МАРШАЛ
Маршал. - Сторете път на краля!
Ваше Величество.
Кой дявол те довя тук? - Сир?
Това животно няма ли да се кротне? Да няма щръклица?
Мислиш, че не видях как ме изостави?
При последния ни разговор… - При последния ни разговор
Филип Френски не настъпваше с флотилия към нас.
Нали така, Маршал?
Приятелят ми Годфри…
не е този, за когото го мислех.
Той настройва северните барони срещу мен.
Те идват на юг с армия.
Маршал, как смеят? Как се осмеляват?!
Сир, забравеният човек е опасен човек.
Бароните трябва да знаят,
че когато дойдат французите, всички ние сме англичани.
Фицробърт. - Болдуин.
Ще съберем армия на север и ще тръгнем към Лондон.
Бароните се нуждаят от ръководство.
Мъдрият крал знае, че трябва да ги погледне в очите,
да чуе гласа им.
Нека заедно поемем на север да се срещнем с тях.
Те са тръгнали срещу краля си, Маршал.
Срещу собствения си крал.
Ще ги посрещнем с копията на милициите ни, забити в гърлата им.
Загубил си усета си, Маршал.
Може би ще посрещнем бароните без теб.
Оседлай и резервните коне. Тръгваме незабавно.
Искам да знам къде е Годфри. - Милорд.
Открих го, милорд. - Къде е?
В Нотингам. Явно се подвизава като сина на Уолтър Локсли.
Тогава отиваме в Нотингам.
Не взимай пленници. Обърни всеки камък там.
Вземи двама души и четири коня.
Поеми към брега, после към Париж и предай съобщение на краля.
Какво съобщение? - Кажи му, че времето настъпи.
Ще направя това място известно.
Хайде, Алан. От мен пиенето, от вас танцуването.
Добре.
Музика, смях, горящи огньове и печено прасе.
Животът се върна. Ти го върна, Робин.
"… докато агнетата не станат лъвове".
Как разбра, че съм аз? - Кой друг ще се до мен непоканен
като отколешен приятел?
Как си, Уилям?
Аз съм добре… и угрижен.
Какво те води насам?
Тръгвам към Барнсдейл тази нощ.
Чух, че бароните негодували срещу данъците на короната…
Негодуванието се превърна в действие.
Подготвят поход срещу краля.
Мисли, че можеш да ги убедиш да се върнат?
Да се върнат не.
Да се съюзят с крал Джон срещу френската инвазия.
Какво? - Помогни ми, Уолтър.
Не мога да дойда с теб.
Не мога да говоря за този крал. - Само него имаме.
Но той не е единствената надежда.
Обясни.
Марион. - Тук съм, Уолтър.
Това е мой стар приятел - Уилям Маршал.
Лейди Марион Локсли, съпругата на сина ми.
Милейди, бях щастлив да видя сър Робърт, когато дебаркира в Лондон.
Мисля, че много добре знаеш, Маршал.
Сър Уилям, знам, че бихте искали отново да видите Робин Лонгстрайд.
Срещали сме се вече. - Да, сър, знам. В Лондон.
Не, когато беше дете.
Тъкмо бе проходил.
Със сър Уолтър се връщахме от Светите земи, за да те приберем у дома.
Но ти изчезна. Изгубихме сина на Томас Лонгстрайд.
Това бе рана, която никога не заздравя.
Трябва да знаеш това, което аз знам.
Баща ти бе зидар.
Това нрави ли ти се?
Да. Харесва ми.
Но има и още нещо. Той виждаше в бъдещето.
Какво е виждал? - Че поданиците са нужни на краля
толкова, колкото и той им е нужен. Опасна идея.
Баща ти бе философ. Начинът, по който говореше
грабваше сърцето ти.
Нищо от тези неща не може да се опише, Робин.
Трябва да ги приемеш в душата си.
Това е науката на паметта.
"Издигай се отново и отново, докато агнетата не станат лъвове".
Накрая стотици се вслушаха, хиляди поеха призива му
за правата на всеки - от барона до слугата.
"Издигай се отново и отново…
докато агнетата не станат лъвове".
Какво стана с него?
Затвори очи.
Положена е основата за правото на свобода на всеки човек.
Лонгстрайд, предай ни хартата и хората!
Ти беше там. Видя го.
Няма.
Не е мъртъв.
Не и сега.
Ето моето копие от основния договор.
Тази харта бе написана от баща ти.
Тук са имената на всички барони, подписали хартата.
Фицробърт, Болдуин, Маршал и аз.
С тази харта той искаше всеки човек…
Изчакай. - Да има еднакви права.
Сър Уолтър. Идва вестоносец.
Покани го. Заповядайте, господине.
Милорд. - Слушам ви.
Питърбъроу бе опожарен от хората на краля.
Фицробърт събира армия, за да убие крал Джон в Лондон.
Маршал държи да присъствате на съвета в Барнсдейл.
Изчакай отвън.
Дойде часът, дойде и човекът.
Времето на преструвките свърши.
Сега ме прегърни като син.
Върви.
Маги. Къде е милейди?
Не успях да я открия, сър.
Независимо дали се бием за живота, семейството, или честта ти,
трябва да се бием до смърт.
Прекара твърде много време в двореца, Уилям.
Времето в двореца ми показа перспективи.
Докато говорим,
крал Филип плава към брега ни.
Годфри и мародерите му са французи!
Всеки миг, който губим в раздори
скъсява времето до унищожението на страната ни!
Ние кървим от краля много преди Годфри.
Върни се в Лондон и кажи на краля,
че ще се срещнем на бойно поле по негов избор.
Няма да се бием, за да спасим короната на Джон.
По-скоро той ще падне на колене пред нас.
Ще ви дам повече, сър Болдуин.
Отварям гърди за меча ви.
Използвайте моя.
Хайде. Не искате ли?
О, това искате, нали? Ето какво иска той!
Добре, по-добре да я дам на вас, отколкото да я вземат французите.
Бъркате, сир.
Нямам право, нито амбиция да нося короната.
Но нека законният носител да внимава.
Занапред ще бъдем подвластни само на законите, които сами изковем.
Ние не сме овце, които касапите ви да колят!
Годфри сам е решил да ви обърне срещу мен.
Значи е направил повече, отколкото трябва, за да се получи.
Това е много важно решение.
Мислехте ли, че дълго ще издържим на тези високи данъци?
Тук съм роден.
Какво означава това? - Никога да не се предаваш.
Няма да сме лоялни към короната, която ни граби и обрича на глад!
Кралят трябва да чуе какво имаме да му кажем!
Кралят не се пазари за лоялност, която всеки подчинен му дължи.
Без лоялност няма кралство. Няма нищо!
Тук съм да говоря от името на сър Уолтър Локсли.
Оставете човека да говори. Нека да говори!
Реч! Реч! - Говори, щом трябва.
Ако искате да градите бъдеще,
трябва да излеете здрави основи.
Законите по тези земи заробват хората към краля.
Кралят иска лоялност, а не дава нищо в замяна.
Бях на поход от Франция
до Палестина и обратно.
И знам, че тиранията води само до провал.
Държавата се гради като катедрала -
от основите нагоре. Дайте права на всеки човек
и ще получите сила.
Кой би възразил на такива разумни слова?
Ако Ваше Величество предложи справедливост…
Справедливост под формата на харта за свободите,
разрешаваща на всеки човек да надникне в душата си,
да не бъде обвиняван безпричинно, или заключван без обвинение,
да работи, яде и живее с пот на челото
и да се весели по свой си начин,
то този крал би бил велик.
Не само ще се радва на предаността на хората си,
но и на тяхната любов.
И какво предлагаш?
Замък за всеки жител?
Домът на всеки англичанин е замък.
Това, което искаме, Ваше Величество,
е свобода. Законна свобода!
Ваше Величество, милорди,
френският флот е в канала.
Сир, имате шанса да обедините поданиците си от всички класи.
Трябва само да кимнете. - Само това ли?
Имам по-добра идея.
Давам думата си,
че такава харта ще бъде написана.
Кълна се в живота на майка си.
Годфри настъпва към Нотингам. Аз трябва да остана с краля.
Ще изпратя Болдуин и Фицробърт с теб.
Ще се видим в "Белия кон", когато приключите.
Робин, баща ти бе велик човек.
Какъвто бащата, такъв и синът.
Маги, кой е в къщата?
Да живее кралят!
Господа.
Аз съм шерифът на Нотингам.
Палете! Подпалете къщата!
Аз съм французин по майчина линия.
Сър Уолтър! Сър Уолтър!
Локсли! Покажи се!
Локсли!
Кой се е развикал? - Търся Робърт Локсли.
Синът ми не е тук. - Това е самата истина.
Защото лежи мъртъв във френска яма.
Кой сте вие, за да го казвате, сър?
Кой съм аз ли?
Аз съм този, който го уби.
Бий се, ако смееш. - Бог е милостив.
Остави ги на масата! Следващият! Бързо! Следващият!
Име? - Локсли.
Първо име? - Марион.
Земя? - 5 000 акра.
Лейди Марион Локсли? - Аз съм.
Забавлявайте се, господа!
Къде си?
Ела насам.
Никой не бива да има 4 000 акра. - 5 000 акра.
Спокойно.
Болдуин, Фицробърт! Поемете южния флаг и минете от запад.
Уил, Алан, качете се на покрива и си набележете мишени.
Лейди Марион.
Врагът приближава. Укрепете позициите си. Бързо!
Бързо.
Последвайте ме.
Някой да вземе бебето! Моля ви, спасете бебето!
Джон, залегни!
Всичко е наред. Дръпнете се.
Отстъпете!
Сторете път! - Бързо. Всичко е наред. Побързайте.
Меч!
Спрете! Спрете!
Предайте се, или ще умрете! Всички!
Лягайте, френски помияри!
Кой е офицерът ви?
Къде ще дебаркира Филип?
Къде ще слезе Филип?
Къде и кога ще дебаркира Филип?
Това е последната ми стрела.
Дънджинес! Дънджинес. След два дни.
Това е. Разбрахме. Имаме два дни.
Ето че пак се сбогувам с мъж, тръгнал на война.
Той не се завърна.
Помоли ме учтиво.
Обичам те, Марион.
Пристигнахме.
Подайте сигнала!
Милорд! Сигналът! Ето там!
Запалете огньовете.
Огньовете! Ето там са!
Започвайте дебаркирането.
Лонгстрайд!
Какви са новините от Уолтър и Нотингам?
Сър Уолтър е мъртъв. Убит от Годфри.
Господа, отиваме не война.
За пръв път ми е. Би следвало да предвождам.
Напред!
Това са доста французи.
Какво да направим?
Стрелците на скалите. - Кавалерията на плажа. Очакваме те.
След мен! - Стрелци!
Отличен план.
Кавалерия!
Мили боже.
Готови!
Напред!
Вдигнете стрелите! Вдигнете стрелите!
Готови!
Лъкове горе! Пускай! Пускай!
Пускай!
Задръжте!
За бога, Марион!
Локсли, върви при войниците и поеми командването.
След мен!
Пускай!
Това не ми прилича на страна в гражданска война.
Напред!
Стрелци, в атака!
Да вървим, Маршал. - Достатъчно близо сме, сир.
Това за Ричард не бе достатъчно. - И вижте какво му се случи.
Напред! - Защитете краля!
Това е за теб, Уолтър.
Не!!!
Марион!
Предайте се!
Обръщайте! Връщаме се! Друг ден ще се бием!
Сир! Предадоха се, сир!
Нима? На кого?
На него. - Лонгстрайд!
Лонгстрайд!
Не аз се провъзгласих за крал.
Бог го направи. Крал с Божията воля.
Сега идвате при мен с този документ
и търсите ограничения на властта, дадена ми от Господ!
Сир, Вие дадохте дума! - Не.
Дадохте ни дума, сир! - Разреших ли да говорите, сър?
Джон. - Или на вас, мадам?
Сир, ние ви гледахме!
По-добре вижте имотите си.
Стрелци! - Имате късмет, че съм милостив.
Що се отнася до Робин Лонгстрайд, този син на зидар,
по обвиненията за кражба и подклаждане на размирици,
представящ се за кралски рицар - наказанието за това е смърт,
аз го заклеймявам до края на дните му да бъде считан за престъпник!
Нека бъде преследван до края на живота му…
Не сме съгласни! - … докато тялото му стане храна
за лисиците и гарваните!
Слушайте! Чуйте ме!
Кралски декрет
относно Робин Лонгстрайд, познат още като Робин Худ.
Който го подслони, или му помага
ще се счита за престъпник.
Собствеността му ще се конфискува и всеки англичанин може да го убие.
Дайте ми чук и пирон.
Пирон!
Тръгвай. Ела.
Упражнявате ли възлите, момчета? - Да.
Стреляхте ли с лъковете? Някой улучи ли нещо?
Гората е приятел на престъпниците.
Сега сираците ни приютиха.
Няма данъци, няма богати и бедни. Поделяхме всичко на горската маса.
Има много за оправяне в страната на крал Джон.
Бди над нас, Уолтър.
Така се зароди легендата.
Режисьор РИДЛИ СКОТ
Сценарий БРАЯН ХЕЛГЕЛАНД
Превод и субтитри ГАВРИЛ ГАВРИЛОВ
Babilon at subs.sab.bz gavril_g@abv.bg
Stargate Team®, 2010
http://subs.sab.bz Translator's Heaven®
С участието на:
Ръсел КРОУ
Кейт БЛАНШЕТ
Уилям ХЪРТ
Марк СТРОНГ и други
За Лъвското сърце!